Jeg hoppet av i dette hølet uten penger eller utsikter.
Det jeg trenger, er en oppstiver, en kalddusj og ei heit dame.
I hvilken som helst rekkefølge.
Og så trengerjeg en ting til. En angrepsvinkel.
Uhell er det eneste hellet jeg har.
Kan jeg hjelpe deg med noe?
Enten hadde hellet snudd, eller så spilte skjebnen meg enda et puss.
Huset trenger en del reparasjoner...
Hun pjattet uopphørlig, men hoftene snakket for seg.
Vi har ikke hatt en mann i huset på evigheter.
Det var åpenlyst hvor det bar hen.
- Neste trekk var mitt. - Stans!
Vent! Ikke si noe.
Tiden er ute. Jeg er lei for det. Neste gang.
- Jeg har 18 minutter igjen. - Jeg vil ikke høre mer i dag.
- Hvorfor ikke? - Stoler du på meg, mr Follett?
- Jeg vet ikke. Jeg har ikke vært... - Ellers er det ingen vits i å komme.
- Jeg sa ikke at jeg ikke vil komme. - Godt. Gå, da.
Hei, Charlie! Står til?
- Hvorfor er du så tidlig ute? - Pasienten min måtte gå.
- Hvem var det? - Vet du hva "nysgjerrig" betyr, Lily?
Betyr ikke det "vitebegjærlig"?
- Det var Henry Follett. - Han er her ofte.
Du burde ikke sagt det. Snart sier du hva som plager ham.
- Hva vil du vite? - Jeg skal aldri betro deg noe.
- Har du det bra, doktor? - Bra, Elizabeth. Enn du?
Mumford. Hvor lenge har du bodd i denne byen?
Fire måneder og to og ei halv uke.
Og du har flere pasienter allerede enn de to andre.
- Det vet ikke du engang. - Se på ham!
Du vet hvem det er, ikke sant?
Det er Skip Skipperton. Blir han påkjørt, må hele byen stenge.
Så det er ham, pandamannen?
Hvorfor er du så populær? Hva er din hemmelighet?
- Du liker meg. Hvorfor det? - Det må jeg tenke på.
Brokaw hadde invitert en astronaut, en engelsk bedreviter, -
- og han påsto at Himble-teleskopet hadde funnet 400 mill. Nye galakser.
Skal det få meg til å føle meg liten? Skal jeg føle meg ubetydelig?
I så fall funket det ikke.
Kan du sitte oppreist og se på meg siden dette er vår første gang?
- Fortell hvorfor du kom hit. - Du er litt av en utålmodig psykolog.
Kan jeg forklare det på min måte? Hjertelig takk.
Jeg drømmer alltid det samme.
Jeg våkner på gutterommet i Ohio og innser at det er eksamensdag.
Det er greit, for jeg visste det.
Jeg har fulgt all undervisningen og er forberedt.
Så ser jeg meg selv løpe ned gangen, her begynner det å bli interessant.
Det er ikke min skole, men naboskolen!
Jeg er tidlig ute, men alle er til stede.
Overraskende nok er jeg den eneste som er forberedt.
- Du må dessverre gå. - Du kan ikke gjøre sånn.
Det kan jeg vel, Lionel.
Jeg er advokat. Tror du jeg liker klientene mine? Jeg avskyr dem.
- Men jeg kaster dem ikke ut. - Jeg kan avvise alle klienter.
Jeg skal ikke ta betalt, men ikke kom tilbake.
- Kan jeg ikke gå ut bakveien? - Du kan gå denne veien.
- Det er ingen skam å gå til psykolog. - Det krever mot, Lionel.
Alle vil kanskje ikke ta imot så mye dritt.
Det heter Hubble-teleskopet, ikke Himble-teleskopet.
Herregud, for et rasshøl.
Hva venter de av meg?
Har jeg gjort dem så vondt?
Man skulle tro de ikke hadde særegenheter. Å jo.
Alle har noe de ikke er stolte over.
- Også du, antakelig. - Mer enn de fleste.
- Hvorfor rotter de seg sammen? - Jeg tror de er bekymret for deg.
Det er ungene, ikke Jeremy. Jeg kom ikke hit pga. Ham.
Bortsett fra at han betaler. Han er veldig rundhåndet.
Det er så ydmykende at mine egne unger truer meg.
Hva truet de med?
De sa de ikke ville ha med meg å gjøre hvis jeg ikke søkte hjelp.
- Hva syns du om det? - Flinke unger.
Du må komme hjem til oss på middag på torsdag.
Jeremy er hjemme, og du kan treffe ungene.
Hei, Ainge!
- God kveld, Lily. - Hei, Doc. Ainge.
I "Uløste mysterier"i kveld:
Hun var vakker og elsket hester.
Shelly Malone var en mesterrytter, men omkom likevel i en rideulykke.
Familien hennes tror ikke på det.
Et brått uvær stelte til problemer for en motorsyklist i Indiana.
Tragedien syntes gitt til en mystisk kvinne dukket opp fra ingensteds.
Kanskje du kan være med og oppklare et mysterium?
Han hadde tatovert "Naomi for alltid", -
- men så ble det slutt, så han måtte fjerne den.
Mens arret, eller hva det heter, er i ferd med å gro, -
- treffer han Heidi og faller hodestups for henne.
På nulltid går han fra Amerikas vakreste skuespiller -
- til verdens vakreste modell.
- Hva mener du med "nulltid"? - Tre-fire nummer.
- Uke- eller månedsblad? - Månedsblad.
Herregud! Hvor overflatisk tror du Brad er?
- At jeg gidder å fortelle deg dette. - Ja, hvorfor gidder du?
Ikke gjør det. Jeg trygler og ber.
- Den psykolog-greia. - Det inngår i showet.
Du må la folk røyke her. Det er unaturlig.
Hva får du for å høre på meg?
Betaler ikke skolen? Hva skal det bety?
- Det kalles "pro bono". - Pro bender?
Jeg og noen venner leste en artikkel:
"25 tegn på at han er god i senga." Den var fascinerende.
- Hvor sto den? - I New York Times.
For det første har en et godt lag med frukt, og det visste vi.
Du har mange av tegnene.
- Har du fulgt etter meg i butikken? - Syns kvinner du er tiltrekkende?
Jeg visste at du ikke ville svare.
Jeg har tenkt på det du sa forrige gang, -
- om at jeg prøver å gå ned, men mislykkes totalt.
Du sa at folk ble lykkeligere hvis de forsonte seg med det.
At de ville føle seg lettet, eller noe sånt.
Jeg er sikkert ganske dum, men det er jævla deprimerende.
Det øyeblikket man gir opp.
Hei... Du er doktor Mumford. Skip Skipperton.
- Står til? - Bra.
Jeg håpet å treffe deg. Jeg har hørt mye om deg.
Tror du vi kan...? Kan jeg spandere en drink?
"Finn behovet og mett det," sa faren min alltid.
Det sier sikkert mange fedre. Jeg gjorde det, og det tok av.
Tuller du? Panda Modem. Hvordan kom du på det?
Jeg har alltid likt pandaer. Jeg har vært i Kina og sett dem.
Det kan jeg gjøre hvis jeg har lyst.
Jeg kan gjøre som jeg vil for tida.
Vi lager 23% av alle modemer på markedet, det er ganske bra.
Da jeg vokste opp, lå skogindustrien for døden. Byen var døden nær.
Panda Modem snudde trenden.
Nesten hele byen jobber for meg eller er avhengig av selskapet.
Der ligger problemet.
- Vil du ha enda en hva det nå er? - Nei takk. Det er grapefruktjus.
Grapefruktjus? Stilig! Jeg tar en øl til.
Vil du at vi skal være venner?
Men det er ikke det. Du har problemer og trenger terapi.
Men det ville gått ut over aksjeverdien hvis det kom ut?
- Kan jeg spørre om noe personlig? - Så klart.
- Har du vurdert å gifte deg? - Ja.
Da Panda begynte å ta av, traff jeg kvinner fra New York, LA...
Modeller, skuespillere...
Kvinner som ikke enset meg før jeg støtte på gullåren.
Jeg fant ut at de ikke elsket meg for den jeg var.
De fleste likte meg ikke engang, men ville gjerne bli mrs Skipperton.
Tenk det! Gifte seg med noen bare fordi han har penger.
Jeg må tisse.
Kan jeg spørre deg om noe?
Denne byen heter Mumford. Det har den hett siden 18...
1800... 1813!
- Spørsmålet er: Du heter Mumford. - Er det spørsmålet?
Du flytter hit fra østkysten, og du heter det samme som byen.
Stilig!
Du må ikke tro at jeg vil ha det gratis.
Vi later som om vi er venner, men jeg betaler deg som lege.
- Vet du hvor mye penger jeg har? - Jeg sier ikke hvor mye jeg har.
Jeg har tre sværinger.
Jeg ville aldri tjent tre millioner dollar.
Nei, nei. Jeg har tre milliarder dollar.
Vær så god.
- Doktor Mumford. - Mr Crisp. Jeg så etter en stige.
Kan du bli med meg litt?
Jeg burde gått til praksisen din. Jeg skulle det, men så kom du hit.
Det gjelder min datter Sophie. Hun har et problem.
Vi vet ikke hva det er. Derom strides legene.
Noen kaller det Epstein-Barr-virus, andre kronisk trøtthetssymptom.
Syndrom. Kronisk trøtthetssyndrom.
- Du vet alt om det. - Lite grann. Det debatteres friskt.
Noen sier det bare er innbilning.
Hun ble nødt til å flytte hjem igjen. Jeg tror ikke det var så lurt.
- Hvorfor ikke det? - Av flere årsaker. Ulike faktorer.
Vil du ta imot henne?
Ta henne med til praksisen klokka tre i morgen.
Det er ikke sikkert hun blir med. Hun er litt lunefull.
- Hva med hjemmebesøk? - Det pleier ikke å gå så bra.
Det er feil signal til folk som må forandre seg.
Dette er supert. Akkurat det jeg tenkte meg.
Du kan sikkert kaste ball med andre.
Ikke så mange som du tror. De fleste har barn, koner eller kjærester.
De er opptatt.
Du er jo kongen på haugen. Er de mer opptatt enn deg?
Nesten alle i byen jobber for meg.
Det er ikke noe kult å be en ansatt kaste ball, det blir en ordre.
Så er vi her... Hva skal jeg si? Er problemet at du er ensom?
- Har du det ikke fint? - Klart det. Dette er reine drømmen.
- Har du mange venner? - Lily og jeg prater iblant.
- Kjenner du Lily som driver kafeen? - Nei. Men hun er ganske fin.
- Hun er sikkert ti år eldre enn deg. - Og ganske fin.
Hun bor under meg. Bikkja hennes er oppkalt etter Danny Ainge.
Sant? Jeg er den eneste jeg vet om som liker Danny Ainge -
- utenom Celtic-fans og Phoenix, tror jeg.
Visste du at Ainge ble tatt opp på Blue Jays?
Vet du hvor god man må være for å spille både basket- og baseball?
Og Lily har oppkalt bikkja si etter ham? Stilig.
Hvor god må man være for å gjøre dette?
Dette.
Jeg hadde gladelig byttet det mot en plass på skolelaget.
Henry Follett går visst hos deg. Det er apotekeren min.
Han har seriøse sexfantasier.
De er gode, detaljerte, ikke grove.
Gammeldagse, fra den gangen man brydde seg om stemning og personer.
Men fantasiene overgår livet hans, så han er skuffet over realitetene.
Kona hans gikk lei og dro sin vei med ungene.
Jeg lurte på hvor det ble av henne.
Men det er ikke så enkelt. Det stikker sikkert dypere.
En lang ball!
I Henry Folletts fantasier spilles han av en pen mann med store biceps.
Kan du tenke deg hvor dårlig selvtillit han har?
Målet mitt er at han skal opptre selv i sine egne fantasier.
Doktor Mumford. Dette er min datter Sophie.
Vær så god, sett deg.
Du kan gjerne legge deg ned.
Nei. Jeg sovner bare. Det er for tidlig å ligge hos deg.
Hva kan du fortelle om dette?
Det er utmattende å fortelle at jeg er utmattet.
Jeg ville egentlig ikke komme, men far så så lei seg ut.
Når begynte du å føle det sånn?
For rundt seks måneder siden. Herregud! Det føles som flere år.
Jeg skjemmes over det. Før mente jeg at sånne ting var bare tull.
- Hva da? - Du tror akkurat det.
- Du tror det er det rene sludder. - Nei.
Jeg så det på øynene dine.
Det gjør ikke noe. Kanskje det er det. Mamma sier alltid:
"Ditt problem sitter i hodet." Jeg går ut fra at det er sant.
Skjedde det noe uvanlig i livet ditt da dette begynte?
Skiftet du jobb, flyttet eller opplevde noe tap?
Det startet ett år etter skilsmissen, men det er vel ikke mistenkelig?
Jeg gråt ikke over skilsmissen. Tvert om.
Interessant. Man kan løse sånne ting hvis man får nok å gå på.
Også når du ikke tror på det?
Jeg vet ikke hva som er sant og usant. Det er ikke min sterke side.
Du er trøtt og måtte flytte hjem, og jeg kan kanskje hjelpe deg.
- Hva kan du gjøre? - Vi.
Mange ting, men vi må treffes ofte.
Jeg vet ikke. Jeg orket knapt å komme hit.
Jeg kan komme til deg. Vi kan begynne med å gå.
Vi gjør det i ro og mak.
Jeg har ikke råd, og jeg vil ikke at far skal betale.
- Det ordner seg. - Du vet svaret på alt.
Du virker så forventningsfull. Er du alltid så blid?
Ingen har sagt det før. Det må være din fortjeneste.
- Takk for at du kom. - Takk for invitasjonen.
Du må unnskylde rotet.
Det er mange høytider på tapetet og bare åtte måneder igjen til jul.
Jeg vet ikke hvor det blir av Jeremy. Han bor i byen tre netter i uka.
Jeg vet at Katie er hjemme, det er verre med Martin.
Jeg lager middag selv så jeg må dessverre gå fra deg.
Jeg er grusom, men ta for deg.
Jeg har kjøpt ny kjele, så det blir verst for alle om jeg glemmer den.
- Du er vel legen. - Du er vel Katie.
Kom igjen.
Skynd deg!
Smith & Hawkins, Scully & Scully, Cuddledown, Linen and Lace.
Plow & Heart, Victoria's Secret, Wolferman's, Neiman Marcus.
Coldwater Creek, Norm Thompson, J. Crew.
Sharper Image, Garnet Hill, Hammacher Schlemmer.
Du må være Martin.
- Er det ham? - Jeg har vist ham det.
Fatter du? Det er ingen spøk.
Hei, unger. Å, hei!
Jeremy Brockett. Du må være doktor Mumford fra Mumford.
Beklager forsinkelsen. Trafikken var jævlig. Ta en drink, så kommer jeg.
Det er så spennende å få det.
Av og til kjøper jeg to av hver så jeg vet hva jeg skal gi bort.
Så nå har jeg to av alt.
Dette kommer du til å like.
- Vet du mye om kubanske sigarer? - Nei.
Jeg er straks tilbake.
Det forsterker opplevelsen.
Hold flammen et stykke fra. Sånn ja. Vri den sakte mens du trekker inn.
- Er du en livsnyter? - Det har skjedd, ja.
Ingen har ligget for døden og sagt: "Jeg unte meg altfor mye."
Jeg trodde det var: "Jeg burde ha tilbrakt mer tid på jobben."
Poenget er at man bare lever én gang, som zenbuddhistene sier:
"Lev i nuet."
- Hva jobber du med? - Har ikke Althea sagt det?
Vi har pratet mest om henne.
I 1985 forlot fire av oss firmaet og startet en investeringsbank.
- Vi har 23 ansatte nå. - Dere har gjort det bra.
Vi har gjort det veldig bra.
- Vet du noe om avhengighet? - Lite grann.
Jeg er avhengig av å vinne. Er man i målfeltet, må man score.
- Hva syns du? - Den er god.
Nei. Jeg mener Althea, og hvordan hun oppfører seg.
Kan du gjøre henne frisk?
- Hva mener du feiler henne? - Hun er sprø og ukontrollert.
Antakelig fordi hun bor her i Mayberry R.F.D.
Det er du som er legen. Hva tror du?
- Hun virker veldig ulykkelig. - Det visste vi allerede, professor.
Spørsmålet, Det store spørsmålet, er hvorfor?
- Kan du å kjøre? - Ja da.
Har du førerkort?
- Men ingen bil? - Det trengs ikke.
Jeg kjørte opp for to uker siden.
- Er du flink? - Jeg har kjørt siden jeg var tolv.
Det forklarer saken.
- Kan du hjelpe mamma? - Jeg prøver.
Du må.
Nessa Watkins går hos deg, hva? Du behandler henne, ikke sant?
- Hva feiler det henne? - Er dere venner?
Nei. På en måte.
Hun er helt på bærtur. Sulter seg selv om hun er så slank.
Hun kunne vært kul, men hun bare drikker og knuller rundt.
Hun må virkelig hate seg selv.
Har du truffet en større idiot enn stefaren min?
Takk, Martin.
Det gjør ikke noe. Jeremy blir ikke sint.
Løper vi rett uti gata? Jeg trodde ikke det.
- Fin bil. Hvordan ser huset ut? - Eiendommen er fin.
- Og familien Brockett? - Skrekkabinett. Enn din dag?
Kaotisk. Jeg måtte tilkalle opprørspolitiet.
Så vaska jeg klær og så på "20/20".
Det var sjokkerende. Visste du hvordan regjeringa sløser?
Husk at det var jeg som sa det. Og det er ikke lett å være supermodell.
- Hvorfor ser du på det? - Jeg har ingen beilere.
Ikke at det bryr meg. Jeg er lei av menn.
De er så imponert over seg sjøl. Det tok fire år å bli kvitt den siste.
I dag drømmer jeg bare om en varm dusj alene før jeg går og legger meg.
Det er jammen deilig.
Og så slipper man å lytte hele tida.
Beklager. Det var ufølsomt av meg. Du gjør jo ikke annet.
Kronisk trøtthetssyndrom
- Jeg lover ingenting. - Vi snur når du vil.
Dette blir interessant.
Mamma. Dette er doktor Mumford.
- Mumford, som i småbyen? - Ja. Det gleder meg, mrs Crisp.
- Hva skjer? - Vi tar en spasertur.
- Syns du det er en god idé? - Doktor Mumford gjør det.
Jeg har overlatt alt til ham. I dag, iallfall.
- Hva slags lege er du? - Psykolog.
- Ikke en ekte doktor. - Nei. En uekte.
Vi bør gå nå, ellers trekker jeg meg.
Mamma er så snill og rar.
- Folk hater meg først etter en stund. - Hun var i godt humør i dag.
Det plager ikke meg. Jeg tenker mer på faren og broren min.
Det er du som ikke får ræva i gir.
- Er det diagnosen min? - Er hun imot at du får hjelp?
Vi snakker ikke om det. Vi har alle skuffet henne.
Særlig jeg, men pappa også. Hun liker broren min, -
- men hun ventet seg ikke all verden. Hun giftet seg jo under sin stand.
Jeg er lei for det. Negative tanker gjør alt mye verre.
Hvis du skal klare dette, må vi bare snakke om positive ting.
Er du helt sikker på at moren din er ei hurpe? Jeg bare fleiper.
Er dette behandlingen?
Ingen av de andre har prøvd noe liknende.
Just do it.
- Fortell om alle symptomene dine. - Jeg blir flau. Det er så mange.
Jeg er alltid trøtt.
Jeg er alltid søvnig, men jeg får ikke sove.
Muskler og ledd verker. Jeg føler meg gammel.
Eller som om jeg har trent for hardt.
- Hva mer? - Sår hals?
"Feber, ømme lymfekjertler."
Irritert? Glemsk? Nedfor?
Ja, ja og så avgjort ja. Og så blir jeg forvirret.
Det er de fleste. Det er forvirrende her.
- Hvor da? - I livet.
- Nevnte jeg hodepinen? - Hadde du den før?
- Er det verre nå? - Nei. Det er omtrent som før.
- Ekteskapet mitt var bare hodepine. - Kanskje den ikke er relevant?
- Jeg kan få vondt i hodet sånn. - Er det et partytriks?
Alt som trengs, er to motstridende tanker. Jeg kan tenke:
"Turene kommer til å hjelpe Sophie." Men så tenker jeg:
"Du liker turene og overdriver nytten av dem, Mumford."
Hissig hodepine.
Tiltaler du deg selv ved navn i tankene?
Tror du to motsatte ideer samtidig kan gjøre skade?
Drar man i to retninger samtidig, blir det små revner i vevet.
Da har livet mitt vært en stor flenge.
- Hei, Skip! - Hei, Doc.
- Vi skal ikke ses før på torsdag. - Det går bra. Hva er det?
Hvor mange ganger har vi møttes?
Seks. Det har vært fint, akkurat som om vi var kompiser.
Dette er kjempevanskelig.
Alt jeg vil si, er vanskelig.
Vi er nesten som venner. Vi stoler på hverandre.
Jeg vil fortelle deg noe, men først må jeg spørre om noe.
Jeg har aldri fortalt det til noen. Det er min største hemmelighet.
Enkelte ting er det best ikke å si.
Du er jo psykolog. Skal jeg ikke kunne fortelle deg alt?
Det henger sammen med spørsmålet mitt.
Jeg har merket at av og til, ikke ofte, når vi kaster ball og sånn, -
- så kan du liksom...
...fortelle om pasientene dine.
Det er kanskje greit. Jeg vet ikke så mye om psykologi eller etikk, -
- så jeg har kanskje gått glipp av noe.
- Du kan ikke betro deg til meg. - Jeg stoler på deg.
Men jeg er litt urolig. Du skal vel ikke fortelle noen om pasientene?
Du har rett, Skip. Det må jeg tenke grundig over.
- Det jeg skulle si... - Med tanke på det du akkurat sa...
Jeg stoler på deg. Du har lånt meg øre mer enn noen.
Og jeg er helt sprekkeferdig.
Jeg skal gå rett på sak, men det blir mellom oss.
- Du vet at jeg er god på maskiner. - Du er pandamodemets monark.
Og selv om jeg har 23% av verdensmarkedet, -
- så har jeg ikke klart å finne én kvinne som elsker meg.
- Ikke ennå. - Det er sant. Tro meg.
Vet du hva jeg har gjort alene på verkstedet i nesten to år?
Mr "Finn behovet og fyll det." Min ene fritidsbeskjeftigelse?
Gjett!
Kom igjen, gjett!
- Runker? - Nei! Men det er bra gjettet.
Det jeg skaper, som verden trenger og ingen har lykkes i å skape...
En så godt som virkelighetstro humanoide.
Et kjønnsspesifikt, anatomisk fungerende...
...seksuelt surrogat / livskamerat.
- Skråstrek hva da? - Seksuelt surrogat / livskamerat.
- Ei dokke? - Nei. Ikke det.
Jeg er Mr Panda Modem. Jeg snakker om mye mer enn ei dokke.
Verden har aldri sett noe liknende, bortsett fra på film.
- Hvordan ligger du an? - Syns du ikke jeg er gal?
- Var det en forretningshemmelighet? - Nei. Privat.
Det er jo psykotisk. Ynkelig. Er jeg doktor Frankenstein, eller?
- Er det ikke ekkelt? - Det virker som en god idé.
- Sier du det? - Så absolutt.
- Det var ikke mye til hemmelighet. - Ikke det?
Det er greit, men ikke noe å skjemmes over.
Du vil kanskje skjule det, og jeg skal tie, -
- men på hemmelighetsskalaen får den to.
Vil du vite en hemmelighet?
Jeg skal fortelle en hemmelighet. Den blir mellom oss.
Dette er hemmeligheten, Skip.
Jeg er ikke og har aldri vært...
...psykolog.
Det er best at vi går. Følg lykta og se hvor du trår.
- Hvem andre vet det? - Bare du.
Det er på tide å snakke ut, dr Mum.
Et øyeblikk. Du heter vel det?
- Faen! Hva heter du? - Det er ikke så farlig, kall meg Doc.
Det betyr noe for meg. Jeg har fortalt deg mye personlig.
- Jeg kan fortelle noe annet. - Eller alt annet! Hvordan?!
Vet du at alle pattedyr kan dope, ruse eller bedøve seg?
Om det så bare er å slå hodet mot en stein.
Alle har en trang til å flykte fra virkeligheten.
Jeg har alltid hatt den.
Jeg var den første i min familie som gikk på college.
Ved avslutningen så mor og far ut som et vanlig par. Det var de, -
- 10% av tida, når de var ute blant folk.
Romkameraten min var fra Scarsdale, en annen planet enn West Virginia.
Stig på, kamerat.
De andre visste ting som jeg ikke gjorde.
De var greie, men i fire år hadde jeg på følelsen -
- at jeg hadde sneket meg inn og ville bli avslørt som den bonden jeg var.
Det eneste som overskygget den følelsen, var stoff og sex.
Mitt eneste problem med destruktiv atferd var at jeg var umettelig.
Så fulgte flere utfordrende jobber.
Pumpeassistent, pizzabud... En rekke jobber som begynte på P.
Av en eller annen grunn fikk jeg alltid sparken.
Etter å ha hatt alle disse jobbene, slo det meg:
Kanskje fordi jeg var for stein til å prate...
Overalt begynte folk å snakke med meg.
Broren min forgrep seg på meg.
De la ikke skjul på noe.
Min biologiske far?! Så hvem var...?
- Sine problemer, innerste tanker. - Jeg tror han røyker marihuana.
Noen lot som om de trengte råd, men de ville helst bare snakke.
Hun forlot meg, og det tærte og tærte.
En dag da jeg sprayet mot tremaur, sto det brått klart for meg:
Jeg skulle bruke utdanningen og få en kontorjobb.
Jeg avla statstjenestemannsprøven og fikk jobb hos kemneren, -
- 14. distrikt, hovedkontoret.
Jeg begynte som arkivar, men steg raskt i gradene.
Jo høyere stilling, desto mer betalt. Det likte jeg, -
- for selv om jeg ikke trodde det, var jeg hekta på kokain.
Det var min beste hobby noen gang.
Men jeg ville ikke bli saksbehandler og bli skjelt ut dagen lang.
Jeg ville ikke drive inn penger, heller.
Men én jobb virket kul, etterforsker.
Sier du at den forrige jobben din -
- var som etterforsker hos kemneren?
- Alle har ei fortid. - Og du har flere.
Det føltes som en rekke atskilte, separate liv.
Det var godt hver gang jeg forlot et.
Alle problemene forsvant. Jeg trengte verken venner eller familie.
Stoff var mitt faste punkt i tilværelsen.
En kemneransatt på kokain?
Jeg fikk en fanatiker ved navn Gregory som partner.
Han lot absolutt ingen unnslippe.
Han lyktes alltid. I hans kjølvann kunne innriverne gjøre reint bord.
Vår styrke var lyssky metoder.
Vi var et godt lag. Jeg var doper, Gregory var gal.
Men det faktum unnskyldte ikke at jeg falt for kona hans, Candy.
- Lær din psykolog å kjenne. - Du var ute og kjøre.
Det ble mye verre.
Den beste måten å inndrive skatt på, var å skremme folk.
Vi bygde opp en solid sak, enten de var skyldige eller ikke.
Distriktssjefen ba oss etterforske en møbelfabrikant, Edmund Warris.
Presset fikk Gregory til å spore av.
Vi brøt oss inn på lageret, i dataen og sånt som kemneren ikke kan.
I tilbakeblikk må Gregory ha visst om Candy og meg.
Det gjorde ham sikkert enda galere.
Det skumle var at jeg var blitt fornuftens stemme på laget.
Gregory og distriktssjefen satte press på Warris' revisor Gorbeck.
De fleste revisorer er i trøbbel med skatteetaten, så Gorbeck hjalp til.
Warris truet med å ta saken til Washington.
Jeg heiet på ham i all hemmelighet.
Han trodde ikke revisoren ville vende ham ryggen.
Gregory og distriktssjefen økte presset.
Men ingen visste at Edmund Warris også hadde ei fortid.
Han hadde vært kronisk deprimert i 30 år, -
- og han sluttet med medisinene under saken.
En tirsdagsmorgen dro han til fabrikken, -
- skrev et brev til familien sin-
- og skjøt seg med en 9 mm pistol de hadde der.
Distriktssjefen klandret oss.
Han henla saken og prøvde å bli kvitt oss.
Gregory kom full hjem og ga Candy juling.
Candy ville ikke se meg mer. Hun hatet oss begge og stakk.
Jeg syns det var helt logisk.
En god mann var død, og jeg var medskyldig.
Hva det enn var, føltes det som om jeg var på... bånn.
Jeg ville også stikke av, som Candy. Komme så langt vekk fra...
... meg selv som mulig.
Og det gjorde du.
- Og dopet? - Verre enn jeg trodde.
På tredje forsøk fant jeg et sted i ørkenen, drevet av munker.
Og det fungerte.
Navnet, da? Mumford. Hvorfor velge navnet på byen du skal til?
Jeg hadde navnet allerede da jeg lette etter et sted.
Da jeg så denne byen på kartet, var saken klar.
Mickie Mumford og jeg gikk i samme førskoleklasse.
Han og foreldrene kjørte seg i hjel etter en Steelers-match.
Han var bare seks år, så det fantes bare en fødselsattest.
- Holder det med en fødselsattest? - I første hånd, resten kjøper man.
Har man jobbet for skatteetaten, kan man bryte seg inn i registre.
I et fritt samfunn er man den man utgir seg for å være.
Ødelegger man ett liv, kan man få et til.
Et øyeblikk.
Men du studerte vel psykologi? Du tok bare aldri eksamen.
- Psykologi hovedfag? - Litvit.
Jøsses! Men du er jo flink.
Jeg vet hva det vil si å legge fortida bak seg. Det er det de fleste vil.
Jeg lytter for det meste.
- Noen dusjer nedenunder. - Det er sikkert Lily.
Jeg skulle ønske jeg bodde i dusjen. Jeg kunne tatt fem om dagen.
Jeg dro til et kursted på et fjell i Tyskland.
De holdt meg våt hele dagen.
Hvem dro du sammen med?
Ops.
Vi tok et damptog opp i fjellene, -
- og alt var sånn det skulle være.
Vi tøffer av gårde i åpen vogn.
Fantastisk utsikt. Fjelluft.
Vi hadde vært gift i fire år da.
Han snur seg mot meg, -
- og et lite øyeblikk så jeg ham som han var før.
Og så sier han at han liker meg bedre med håret i strikk.
Det gikk ikke så bra.
Du kommer deg.
- Vet ikke om jeg orker helt rundt. - Det er greit.
Jeg høres irrasjonell ut, det er jeg sikkert, -
- men han måtte alltid få sagt at han foretrakk ditt og datt.
Jeg var lut lei det.
I hele mitt liv har jeg fått høre at jeg ikke får det til.
Kan vi ta en pust i bakken?
Du lurer meg til å snakke mens vi spaserer...
...for du tror jeg har godt av det...
Og fordi du er et sadistisk svin.
- Du tror ikke det feiler meg noe. - Å jo, det feiler deg noe.
Særlig med tanke på den drømmen og rør-renseren.
- Ganske ille, hva? - Motbydelig.
- Du vet sikkert hva den betyr. - Det er åpenbart for en proff.
Jeg avskyr drømmer som betyr noe.
- Var det da dere ble skilt? - Nei.
Det var bare begynnelsen. Det varte i ett år til.
- Hvem sin runde er det? - Brady Peck. 14 år. Nabogutten.
- Og hvor er han? - På speiderleir. Hvordan det?
Jeg kunne gjort denne jobben. En 14-åring er vel lett å skvise ut.
Liker du det? Da kommer jeg klokka halv seks i morgen tidlig.
- Teller det som terapi? - Nei. Jeg vil bare ha selskap.
Oppførselen hans må betraktes som upassende og uprofesjonell.
- Jeg vil nødig kritisere bedriften... - Praksisen.
Ja, ja. For 6 md siden var dere byens eneste psykologer.
Jeg er psykiater. Doktor Scheeler er psykolog, som Mumford.
Besnærende.
Denne villmannen kan undergrave verdien av praksisen.
- Klientbasen er ikke så stor. - Hva foreslår du, Lionel?
Gå ham etter i sømmene. Jeg aner ugler i mosen.
Doktor Delblanco og jeg er glade for din omtanke, -
- men han er sikkert enig i at du misforstår vårt kall.
Det er ingen dingsebomsbransje der man knuser konkurrentene.
Hva faen er en dingseboms?
For et tidssløseri!
For en drittsekk!
- Hva tror du, Ernest? - Han er kanskje inne på noe.
Jeg fikk jobb den første dagen, på Sutters Bensin og Spiseri.
Jeg skulle vaske meg da jeg hørte smelling og skjelling -
- og fikk mitt første glimt av vertinnens datter.
Til alt hell var hun oppskjørtet og rimelig uoppmerksom.
Eller var hun ikke det?
- Mr Follett... - Hun smilte skjelmsk mot meg.
- Henry! - Hva da?!
- Stans. - Jeg betaler for dette.
- Nei. Ikke for dette. - Du syns det er usmakelig.
Det viktige er hva du syns om det.
Jeg liker det. Er jeg avviker, da? Bare fordi jeg har et rikt indre liv.
Det var ikke derfor du kom hit.
Du kom fordi fantasiene tar overhånd.
Det har jeg aldri sagt.
Hvor er kona di, Henry?
- Hvor er kona di? - Dra til helvete.
- Hva sa du? - Jeg trodde vi snakket om meg.
Vi skilte oss.
Jeg måtte kvitte meg med henne. Hun tilfredsstilte meg ikke.
- Jeg var aldri tilfreds. - Nå er vi på rett spor.
Hva sa du?
Du er så slem.
Det er råkult.
- Hva er det, Nessa? - Sjekk de beina! Hun er 2,5 m høy.
Det er kroppen jeg vil ha. Jeg har bestilt den.
Denne kjolen må transplanteres på.
Hvor er denne stranda der alle har så pene tenner?
Ta det litt rolig.
Han der er bare rålekker, men ikke av denne verden.
Superb brystkasse, kinnbein som en mutant.
Hvor skal du? Jeg skal vise deg noe. Jeg må bare finne det først.
- Vi kan avlyse dagens time. - Jeg vil ha den.
Jeg hadde tenkt å vise deg noe som interesserer meg.
Men du liker det ikke, noe vi visste allerede.
- Hva skjedde i dag? - Hva mener du?
- Har det skjedd noe på skolen? - Psykologen var ikke min idé.
Vil du slutte?
Jeg tror ikke du vet hva du snakker om.
Denne psykologiutdanningen din, ble den avertert på tv-shop, eller?
Jeg vil leve i den verdenen disse menneskene lever i.
Der ingen sier noe noen gang, -
- så alle sammen er råkule.
Som om de er dype, liksom.
Det er når folk åpner munnen at alt går i dass.
Det går en Martin Brockett på skolen.
Han har et oppblåst sjølbilde som ingen annen deler.
Han overøser meg med dritt. Når ble han min åndelige leder?
Hvis han er så lur, hvorfor er hans beste venn et.22-gevær?
Hvorfor løper han etter meg hele tida?
Han tror sikkert at jeg vil suge ham.
- Tror du det er det han vil? - Nei.
Jeg vet ikke hva han vil, men jeg liker ikke å bli iakttatt.
Ingen har brydd seg med meg før, og det passet meg utmerket.
Hvordan kan han si at jeg ikke respekterer meg sjøl.
Se deg i speilet, ditt fehue.
Det var godt å se deg.
- Jeg heter Lily. - Hva foregår her?
De kommer flere ganger i året. Mrs Saito, så gøy!
- Hvor skal jeg spise? - Du må klare deg selv i dag.
- Lily. Dette er Skip. - Det gleder meg.
Samme her. Jeg har vært hjemme hos deg.
Oppe hos Doc. Det er et fint hus.
Jeg hørte deg dusje.
Jeg ser deg ofte. Jeg visste ikke at du var så ung og likevel så...
- Så rik? - Så suksessrik.
Jeg er kanskje ung, men Doc kan skrive under på at jeg er umoden.
- Driver du japansk restaurant? - Jeg må dessverre gå.
- Det er mange på en gang. - De kan velge blant tre retter.
Hvilke retter da?
Kjøttpudding, kalkunquesadilla og salade niçoise.
- Jeg elsker salade niçoise! - Gjør du det?
- Stig på. - Stilig!
Doktor Mumford.
Det gleder meg, doktor Delblanco.
Dette er doktor Scheeler, byens andre psykolog.
Folk snakker pent om deg.
Du svarte aldri. Jeg ringte og inviterte deg på middag.
For å ønske deg velkommen.
Jeg beklager, det må vi gjøre.
- Når da? - Jeg ser i avtaleboka og ringer dere.
- Hva med lunsj? - Nå...?
...utslettelsesangst som en følge av oppveksten med en kald mor.
Men ingen unnslipper dødsangsten. Den vil alltid gnage innerst inne.
Vi prøver saktens å fortrenge vår egen dødelighet, -
- men dødninghodet smiler like fullt i kulissene.
Jeg sporer av. Beklager. Det er deg vi skal snakke om.
Skal vi?
Det Ernest mener, tror jeg...
...er at vi er interessert i nye metoder og utdanninger.
Vi kan lære av hverandre. Jeg har lært så mye av Ernest... Doktor Delblanco.
Og jeg av Phyllis.
Hvem er faglig leder ved universitetet i Kentucky?
Min mentor var en fantastisk lærer ved navn Benton Mandelbaum.
Han døde tragisk nok da et lysthus raste sammen.
Tok du praksisen på en stedlig institusjon?
Flere steder. Studieveilederen syntes at vi skulle prøve ulike miljøer.
Fengsler, sykehus.
Jeg satt bl.a. I et kjøpesenter, ved jogurten.
- Interessant. Hva het han? - Dorothy Fowler. Et grepa kvinnfolk.
Hun omkom i en togulykke i fjor. Jævla Amtrack.
Jeg studerte østpå, ved Cornell.
Samme hva folk sier er det regionale forskjeller.
Jeg syns det var vanskelig å få godkjenning her.
Ja jøss. Men det luker ut kvakksalverne.
- Hva het sensoren din? - Wallace Franklin fra Greensburg.
- Det var så grusomt. - Hanggliding burde vært forbudt.
Vi er interessert i nye tilnærminger. Hvordan er din, vil du si?
Ja. Din personlige tilnærming.
Jeg har ingen. Jeg bare later som for det meste.
De fleste problemer stikker altfor dypt når jeg får høre om dem.
Jeg kan ikke gjøre stort mer enn å se, lytte oppmerksomt -
- og få et glimt av klientens hemmelige liv.
Hvis jeg får det, kan jeg kanskje hjelpe dem lite grann.
Jaså.
- Krangelen var uvesentlig. - Ja. Men hva gjaldt den?
Jeg hadde bestilt "De 100 beste bøkene noen sinne."
Av alle de store: Shakespeare, Dickens, Moby Dick.
- 100 bøker, Althea...? - Det er helt uvesentlig.
- Hva skjedde? - Vi kranglet på søndag.
Han dro på jobb på mandag og ble i byen som alltid, -
- men kom ikke hjem på torsdag. Han ringte først lørdag kveld.
- Du må ha vært urolig. - Det har skjedd før.
Jeg er forskrekket over hvor lite jeg føler.
Jeg forstår det ikke.
Jeg får sikkert totalt nervøst sammenbrudd snart, ikke sant?
- Neppe. Hva sa han? - At han ikke kom hjem igjen.
Og vet du hva jeg angrer mest?
At jeg lot ungene ta hans etternavn.
Han er en "tilegner". Han liker å tilegne seg ting.
Du tror det henger sammen med problemet mitt. Alt jeg bestiller.
Som om jeg prøvde å kjøpe fra ham.
Hvis jeg bare var en tilegnelse som han mistet interessen for...
Nei. Det er for enkelt. Og jeg liker det ennå.
I dag bestilte jeg et marmor-ostebrett fra Horchow-kolleksjonen.
Du vet hvordan drittsekker kan se på en kvinne med problemer og si:
"Hun trenger bare et realt knull." Det kan være noe i det.
Jeremy skjøtte ikke sine plikter.
Spiller det noen rolle?
Hvorfor føler jeg meg opprømt?
Bedrar jeg meg selv?
Vet du hvordan dette føles?
Jeg vet at tida er ute, men jeg må få det ut.
I timene på high school var det eneste jeg alltid ønsket meg -
- en passerseddel. Det var alt jeg ønsket meg.
Jeg likte å vandre omkring på skolen mens alle andre var innestengt.
Det er sånn jeg føler meg nå.
Som om jeg hadde en svær passerseddel for en hel dag.
Milde makter, så varmt det ble her inne.
Vi ses neste gang. Jeg er sikkert splitter pine gal innen da.
- Gå gjerne ut bakdøra. - Det er ingen skam å gå i terapi.
God dag, mr Follett.
Kos deg hos psykologen.
Takk, Jennifer, nå tar jeg over.
Så fint at du kom.
- Jeg har aldri tatt med noen hit før. - Jeg er beæret.
Det er bare jeg, Dino.
- Jeg kunne trengt ditt råd. - Vil du ha råd av meg?
Stilig!
Du må ikke miste troen på meg selv om du ser dette.
Nifst, hæ?
Blir du kvalm, eller?
Du er framsynt, Skip. Det kan smerte.
Er det ikke perverst?
Noen hadde kommet på det før eller senere.
Jeg trives ikke her. Kan vi gå et sted der vi får være i fred?
Ikke jeg. Jeg skal slutte.
Du er fantastisk, Skip.
Det er din skyld. Jeg har mistet interessen de siste to døgnene.
- Hva har jeg gjort? - Lily.
Det er jo fabelaktig! Du og Lily?
Hun vet ikke om det ennå. For øyeblikket er bare jeg forelska.
Men jeg er dødsforelska. Hva kan jeg være behjelpelig med?
Beklager.
Jeg er lutter øre.
Du vet sikkert at det er usømmelig, uetisk -
- at psykologen innleder et forhold til klienten sin.
- Det stemmer, vel. - Ja. Det gjør det.
Har du forelska deg i en pasient?
Det er vel ikke meg?
Nei. Det er ikke deg. Men jeg liker deg kjempegodt.
Hva med dette? Du er jo ikke egentlig psykolog?
Men det hjelper vel ikke.
Jeg skjønner hva du mener. Det er ei skikkelig røre.
Er det ikke utrolig beleilig -
- at alle som kan gå god for ham har lidd en eksotisk død nylig?
- Alle var ikke eksotiske. - Men alle er døde.
Jeg syns det er litt underlig, ja.
Men det er mulig. Dessuten har han statlig godkjenning.
Det er ingen sak å hacke seg inn i en datamaskin og taste noen tall.
Kanskje han ikke tok eksamen engang.
Jeg vet ikke om det er så lett å hacke seg inn...
Du later til å ha svelget historien med hud og hår.
Du er vennligst innstilt til ham. Er det noe jeg ikke vet?
Vi har ingen grunn til å tvile på ham. Hører vi på Lionel og nå?
- Jeg er lei for at jeg skrek. - Nei. Det er jeg som er lei meg.
Jeg er lei for å ha kastet bort tida di...
...på sånt...
Gi deg! Han er bare barnet. Jeg kunne vært...
Storesøstera hans.
- Doktor Mumford. Kom inn. - Hei, mr Crisp. Er Sophie inne?
Tømmeret er annerledes. Det er ikke -
- like jevnt som ellers.
- Har dere time nå? - Jeg fikk et innfall.
Se, hvem som er her!
- Du har truffet Sophies mor. - Ja.
- Og dette er sønnen vår, Ben. - Det er en ære, doktor. Sett deg.
Nei takk. Kan jeg få snakke med Sophie?
Du må. Jeg har sett fram til å treffe deg.
Sophie er ikke her.
Hun spiser ute med en venn for første gang på lenge.
- En venn...? - Du har gjort henne mye bedre.
- Hva vil du? - Jeg ville diskutere noe.
- Hva da? Vi har rett til å vite. - Det har vi ikke.
Hold smella, Ben.
- Er det noe vi bør vite? - Ja. Jeg burde vel si det.
- Jeg kan ikke behandle Sophie mer. - Endelig litt sunt folkevett.
- Hva mener du? - Det vet du nok.
- Si hva du mener. - Dra til helvete. Det er bare vrøvl.
- Gi deg, sier jeg. - Sier du? Den var jammen god.
- Jeg bør nok gå. - Hvorfor er terapien slutt?
- Hun blir jo bedre. - Problemet er...
Du er en bløffmaker. Du aner ikke hva som er galt med henne.
- Du legger ikke fingrene mellom. - Stikk, din kvakksalver!
Hva er det som er galt med henne?
Ingenting, antar jeg.
- Sophies venn, tok han henne med... - Hun. Roxy.
- Jeg tror de gikk til The Lantern. - Roxy, ja. Storartet!
Hei. Er mr Follett her?
- Hva er det? - Bare en idé.
Skal jeg åpne den nå?
- Jeg vet ikke om det hjelper. - Hva skal det være godt for?
Det er noen bilder som forfølger deg.
- Jeg er ikke nødvendigvis enig. - Men du kom til meg.
Jeg tror disse bildene ble prentet inn i deg da du var liten.
Hvis vi kan isolere fantasiene, kan du kanskje bli kvitt dem.
Jeg tenkte vi kunne foreta et eksperiment.
Og eksperimentet er inni denne?
Det er nok ingen god idé. Jeg er ikke kvalifisert til å gjøre dette.
- Vi glemmer det. - Jeg vil vite hva som er i pakka.
Det kommer ikke til å få noen innvirkning. Jeg skjemmes...
Jeg er enig i at du ikke vet hva du snakker om. Det har jeg alltid sagt.
Og en titt på Noas ark, eller hva det er, spiller ingen trille.
Men hvis du tror jeg lar deg gå før jeg har sett innholdet i pakka, -
- vet du ikke mye om Henry A. Follett.
- Mr Follett... - Kan det ikke vente fem minutter?
Det er henne, sir. Jeg skulle si fra når hun kom etter medisinen sin.
Jeg beklager. Jeg må...
Jeg setter pris på forsøket.
Jeg er usigelig takknemlig.
Vi ses på...
Når det nå er.
- Hei, Henry. - Mrs Brockett.
Kall meg Althea.
La meg fortelle litt om legemidlet.
Da jeg gikk på high school, gikk vi hit opp for å kline.
- Jeg likte solnedgangen. - Jeg også.
- Hva likte du? - Begge deler.
- Hvorfor kom du hjem til oss? - Jeg trodde jeg hadde noe å si.
- Bror sa du ville sparke meg. - Sånn kan det også sies.
Men mor var så redselsfull at du ikke hadde hjerte til å dumpe meg.
Hun gjorde helt av faren din. Jeg digger ham.
Han var faktisk det, en helt.
I kystvakten satte han sitt eget liv på spill for å redde tre andre.
Jeg vet hvorfor du vil gi meg opp.
Du føler deg som en bedrager, som om du ikke vet hva du gjør.
Aller føler det en gang iblant, at de ikke er den rette.
Men det må jeg si, doktor Mumford...
Du har hjulpet meg så mye.
Du er en menneskekjenner og så innsiktsfull. Du ser meg klart.
Du har fått meg til å erkjenne hvor grusom mor er.
- Er det bra? - Ja! Og eksmannen min.
Han tok meg ikke for den jeg var. Jeg har skjønt hvilket rasshøl han er.
Du er sjokkerende ærlig. Det er det som gjør deg så fantastisk.
Ingen mann har behandlet meg sånn. Jeg føler meg så lyttet til.
Dette er litt flaut, men jeg føler meg så fri i ditt nærvær.
Takket være denne terapien...
...vet jeg hva jeg leter etter. Jeg må finne en mann som deg.
En som ikke er min psykolog, selvsagt.
Og det skal jeg faen meg gjøre. Du har satt mot i meg.
Sophie. Jeg er så glad for det.
Fyren er totalt forvirra. Det sa jeg til ham.
"Hvis du tror jeg vil gjøre alt det for deg, er du helt sinnsforvirra."
- Hva sa han? - "Som vi allerede visste."
- Hva ba han deg om? - For det første å stumpe røyken.
Jeg svarte aldri i fy faen helvete, som du ser.
Så ba han meg slutte å dope, og jeg sa nei.
Så ville han ikke at jeg skulle treffe andre. Er vi sammen, eller?
- Nei igjen? - Jeg sa jeg skulle vurdere det.
Og det siste var sjukt. Jeg vet ikke som feiler ham.
Han ba meg slutte å lese ukeblader.
Jeg vet ikke om jeg kan. Vi skal prøve, som A A, eller noe sånt.
Jeg fikk ham til å kaste geværet. Ikke noe mer liksomkrig i skogen.
- Gikk han med på det? - Han er ynkelig som en hundevalp.
Jeg vet ikke hvor lenge jeg holder ut.
Jeg har to armer og to bein. Jeg trenger ingen rævdilter.
Jeg må stikke.
Hei, Doc! Får du noe greie på henne?
- Går det bra? - Suverent.
Familien min er blitt fem hundre ganger bedre.
Kom, Vanessa.
- Doktor Mumford? - Jeg så deg ikke. Kan jeg hjelpe deg?
Jeg heter Gilroy. Jeg er fra statens psykologistyre.
Ingen fare. Den biter ikke.
Lfølge paragraf 1294, 67 b har du rett på å vite -
- at din godkjenning granskes.
- Vil du komme inn? - Nei. Det tar vi siden.
- Hva ligger bak det? - Det kan jeg ikke si.
Somme tider er det ren rutine, somme tider har vi fått en klage.
Da du sa at alle hadde et hemmelig liv, brast det inni meg.
Jeg innså at jeg måtte avslutte forholdet til doktor Scheeler.
Phyllis fikk ikke det hun trengte, heller.
Det begynte med genuin respekt for den andres evner -
- som utviklet seg til gjensidig tiltrekning -
- og utartet på noe vis til et ganske stormfullt seksuelt forhold.
Jeg skal ikke gå inn på det i dag, -
- men hvis disse timene fortsetter, som jeg håper, -
- er det visse sider av det jeg gjerne ville diskutert.
Gudene vet at jeg har hørt nok saftige...
Jeg ville bare si hvor forløsende kommentaren din virket på meg.
Jeg håper bare at den ikke slår tilbake på deg.
Hva mener du?
Da jeg gjorde det slutt, ble Phyllis opprørt -
- og oppsatt på å følge opp visse mistanker hun har hatt.
- Hvilke mistanker? - Om deg.
Din bakgrunn og kvalifikasjoner.
Phyllis blandet deg inn i raseriet hun følte overfor meg...
...og gikk til statens psykologistyre.
Men jeg har gode nyheter også. Phyllis skal flytte herfra.
Da blir du byens eneste psykolog.
Hun flytter fra Mumford. Så synd.
Jeg har blandete følelser, men det kan man ikke si om kona mi.
Gamlefar Sutters unge brud gjorde meg heit om øra -
- og nå fikk jeg juling som aldri før.
Hadde det vært bare to jækler, så.
Husvertinnen var god til flere ting.
Men sjukepleie var ikke en av dem.
Heldigvis. For en av de andre beboerne, -
- rypa som bodde nedenunder, -
- var sjukepleier.
Hun var på det rene med flere uortodokse behandlingsformer.
Jeg er glad på dine vegne. Dette går veien.
Jeg også, Doc. Og du aner ikke hva den pakka betydde for meg.
Jeg må snakke med deg... doktor. Kan jeg komme inn?
Ja visst.
Vi møttes her bare første gang. Dette er den propre rammen.
Vi burde kanskje ha innledet et mer tradisjonelt lege-pasient-forhold.
- Er det noe galt? - Ja. Noe veldig galt.
- Du er opprørt. - Hvilken intuisjon!
Kan du gjette hvorfor jeg er opprørt?
- Er det noe du har hørt om meg? - Nei. Det er det ikke.
- Burde jeg ha hørt noe? - Si hva som plager deg.
Kan jeg...?
Jeg skal gå rett på sak. Det er jo poenget med terapien.
For det første: Jeg har blitt mye bedre.
Jeg vet ikke om syndromet simpelthen har forsvunnet, -
- men jeg føler meg 100% friskere nå.
Trass i det kan jeg ikke vurdere situasjonen på et realistisk vis.
Siden jeg er så mye friskere, som jeg gir deg æren for, -
- kan jeg sikkert feiltolke følelsene mine.
Poenget er: Jeg er ikke noe dumhue. Jeg er ikke tapt bak en vogn.
Jeg vet litt om psykologi. Jeg tok tre moduler på college.
Ingen var over 200-nivået, men jeg tok dem.
Og det var et begrep jeg husker veldig godt.
Transferens.
- Transferens? - Ja. Og det lider jeg av.
Jeg har overført mine følelser av takknemlighet og lettelse på deg.
Jeg har blandet disse gode følelsene sammen med følelser for deg.
Så nå lever jeg i den villfarelsen...
...at jeg elsker deg.
Du forstår sikkert at jeg sår tvil om dine metoder.
Risikoen for begrepsforvirring øker naturligvis -
- når vi spaserer i skogen og gjør alskens romantiske krumspring.
Vi gikk avisbudrunden sammen, for guds skyld!
Forstår du at jeg er litt ergerlig -
- når jeg vet at den såkalte kjærligheten jeg føler er falsk -
- og bare et ynkelig tilfelle av overføring?
Ja.
Du burde kanskje tenke på å fikse dette.
Hør fra deg når du vet hvordan.
- Du må ikke bli sint på Skip. - Han har sagt det?
Vi hadde ikke funnet sammen uten din hjelp.
- Dere hadde møttes i en dusj. - Kan jeg gi deg noe?
Jeg har et råd til deg. Treff det tøffe valget.
- Er det alt? - Rydd opp i rotet, for enhver pris.
Kanskje jeg havner i fengsel.
Det er tøft. Jeg føler med deg.
Men Skip sier at du er forelska.
Da er det verdt det.
Jeg skal si det til henne i kveld.
I "Uløste mysterier"i kveld.
Flere observasjoner fikk Arizona til å summe av rykter om ufoer.
Lfølge militæret var det nødbluss, men øyenvitnene sier noe annet.
Sharon Kinney visste hva hun ville ha, sex og penger.
Men ville hun drept forjekkpotten?
Et rehabsenter i den sørvestlige ørkenen som drives av munker-
- ble skueplass for en mystisk forsvinning -
- da en statstjenestemann forsvant sporløst.
Kanskje du kan bidra til å oppklare et av kveldens uløste mysterier?
I gang med farlige dekkoperasjoner for den allmektige skatteetaten...
Men presset ble kanskje for stort.
Trass i lysende karriereutsikter-
- havnet han i en nedadgående spiral av stoffmisbruk.
Vi møttes sjelden etter at foreldrene våre døde, -
- men han var misfornøyd med livet sitt og havna i dårlig selskap.
Ekspartneren hans jobber i dag som politimann i Pennsylvania.
Han var besatt. Han tøyde ofte grensene, -
- men jeg ville lagt min kone... Mitt liv i hans hender. Hva sa jeg?
Begge, faktisk. Men det overrasket meg ikke at han forsvant.
Hvem var denne gåten? Tapper tjenestemann eller doper?
Hans siste kjente tilholdssted var her i Arizonaørkenen -
- der en munkeorden tok seg av ham.
Vi snakker ikke om gjestene våre, men ett kan jeg si om ordenen vår:
Vi mener at alle har rett på en ny sjanse.
Alle fortjener en ny sjanse.
Det var kanskje den sjansen den nyktre pilegrimen så tok -
- da han forlot sentret for godt en stormfull novemberdag.
Jeg vil vite om han lever.
I så fall håperjeg han er lykkelig, og at det nye livet hans er...
Jeg håper han har funnet det han søkte.
Hvis du vet noe om denne mannen, eller hvor han oppholder seg, -
- ta kontakt med ditt lokale politi eller sheriffen i Cochise County.
Har du sett på maken? Hvem er det, egentlig?
- Kan jeg få snakke med Sophie? - Nei. Jeg vet ikke hvem du er.
Jeg gjennomskuet deg straks, din bedrager.
Jeg vet hva du er ute etter. Jeg visste det da, som nå.
- Hva er jeg ute etter, mrs Crisp? - Sophie! Du er ute etter min datter.
- Det må jeg gi deg rett i. - Bare glem det!
- Du er ute og kjøre. - Mamma!
Forsvinn.
- Jeg antar at du så programmet. - Hvilket program?
Delvis. Vi så på "Akutten" til noen ringte.
Du skjønte nok tegninga.
- Forstår du hvilket bedrag dette er? - Ja.
- Jeg føler meg så misbrukt. - Det er du ikke alene om.
- Føler du deg misbrukt? - Nei. De øvrige pasientene mine.
- De kommer nok og hudfletter meg. - Det fortjener du.
Jeg burde vært rasende.
- Jeg er rasende! - Men...?
Ingenting. Jeg er vred. Du har gjort noe grusomt.
Jeg vet det. Tro meg, er du snill.
Bare tenk på én ting før du avskriver meg totalt.
- Vil du overveie det? - Jeg vet ikke. Jeg er sur.
Jeg elsker deg høyere enn jeg har elsket noen eller noe i hele mitt liv.
Jeg vil tilbringe resten av mitt virkelige liv hos deg...
Men jeg vet ikke om du føler det samme.
Det gjør jeg på en måte.
- Men først må du si meg noe. - Hva som helst.
Hva heter du?
Saksøkte kan reise seg.
Sett deg, Lionel.
Forstår du alvoret i lovbruddene du er tiltalt for?
Innser du hvor uhyrlig det er å infiltrere andres innerste tanker -
- og hemmelige liv?
Folk som kom til deg i den tro at du visste hva du gjorde, -
- og at du er den du sier du er.
Mange av pasientene dine har vitnet om din fortreffelighet -
- og dine psykologiske ferdigheter. Det bryr jeg meg ikke om, forstått?
Det smerter meg at strafferammen i denne staten -
- bare er seks måneders fengsel -
- og bare 2000 dollar i bøter.
Jeg er lei for det, ærede dommer. For at det smerter deg.
- Viser du forakt for retten? - Nei. Jeg følte med deg. Beklager.
Hvordan føles dette? Høyest mulig bot.
Tre måneders fengsel, tre måneders husarrest.
Straffen utmåles umiddelbart ved Orchard Valley-fengslet.
Retten er hevet.
- Det er rene luksushotellet. - Takk for hjelpen, Lionel.
- Gratulerer, Doc. - Jeg får ham ut etter halve tida.
- Du imponerte meg. - Det var aldri noen tvil...
- Du slapp billig unna. - Venter du på meg?
- Det er jo bare noen uker. - Kommer du til å være her?
Jeg er ikke sterk nok til å stikke av så raskt.
Finn deg til rette. Vi har tre timers kjøring foran oss.
- Du er psykologen, hva? - Ikke egentlig.
- Men du behandler folk. - Ikke nå lenger.
Men du har hjulpet mange i denne byen.
Jeg vet ikke det. Men det er over nå.
Kona og jeg har et lite problem.
Har du noe imot at jeg forteller om det?
Sett i gang.
Ripped by: SkyFury